Мария Илиева
Кръвта ми бе ръждиво-черна

chitanka.info

Сбогуването ще е

неприлично дълго

във нощ излята от мастило!

И погледа ми в миг прегърбен

умира с залеза, зад билото!

Изстиват дланите,

замръзват.

И скреж

посипва устните ми

с пелерина.

Очите ми потъват

в бели преспи

от спомени навяти и

далечни…

Като стъпки

след заглъхналото ехо

на отдавна уморените пътеки…

Враната изграчи.

Впи омразен поглед

в мене!

Протегнах длан

да те докосна

сред клоните

одраскали небето.

Забиха се в сърцето.

Тръни!

В единствен миг —

пропуснат!

Потече кръв —

ръждиво-черна,

вече е студена

и отдавна мъртва…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.